Dát psovi nějakou roli a dát mu pocit, že je součástí práce ve "smečce", je pro jeho pohodu zásadní. Služba svému pánovi, trénink agility, nošení předmětů po cestě na procházce. Drobné radosti zaručeny.
Navzdory tomu, co si mnozí lidé myslí, psi mají rádi práci. Je to dáno jejich genetikou. Teprve studiem historie vlků a jejich organizace smečky, kde každý člen musí mít jinou funkci, jinak by nebyl schopen být součástí této smečky, to začínáme chápat. Dát našim psům užitečné zaměstnání s ohledem na jejich pohodu a jejich potřeby a fyzické limity není žádný problém.Kdo nikdy neviděl psa pyšného na to, že našel "úlovek" (kterým mohla být teroristická bomba nebo drogy) pro svého majitele?
Ve smečce nebo skupině psů musí mít všichni psi různé role, jinak z ní budou vyřazeni. Toto "přirozené uspořádání" mají psovité šelmy v genech, a to nejen canis lupus (vlci), ale i canis familiaris (pes). Váš pes vnímá všechny interakce s ostatními zvířaty, s vámi i s ostatními lidmi v kontextu smečky.
Mentalita smečky je jednou z největších přírodních sil, které formují chování psů. Je to první instinkt. Postavení psa ve smečce je jeho já, jeho identita. Smečka je pro psy tak důležitá, protože pokud něco ohrozí její harmonii nebo přežití, ohrozí to i harmonii a přežití každého psa. Potřeba udržet ji stabilní a funkční je motivací pro každoupsa, protože to má hluboce zakořeněné v mozku.
Při pozorování vlčí smečky si všimneme přirozeného rytmu jejich dnů a nocí. Smečka chodí, někdy až 10 hodin denně, za potravou a vodou, a pak se krmí. Všichni spolupracují, jak při hledání a lovu potravy, tak při jejím rozdělování podle své funkce ve smečce. To je jejich přirozená "práce". Teprve když vlci a divocí psi dokončí svou denní práci.Tehdy si začnou hrát. Tehdy oslavují a jdou vyčerpaní spát.
Psi, jak divocí, tak domácí, se narodili s pracovními schopnostmi. V dnešní době však nemáme vždy úkoly, které by našim psům umožnily pracovat na jejich zvláštním nadání. Proto je procházka nejdůležitějším úkolem, který můžete psovi dát. Procházka s vámi, majitelem, je pro něj fyzickou i duševní aktivitou.
Dát psovi úkol, který ho baví, je pro psa určitým druhem zábavy. Používat pastevecké psy k pasení; lovecké psy k čmuchání; psy vyšlechtěné k hlídání jako poplašné, osobní nebo teritoriální hlídací psy, kteří nás varují před nebezpečím a/nebo chrání; plavecké psy k vodním sportům; tahací psy k tahání zátěže, která není nadměrná, je pro psa podobnáExistují lidé, kteří si pletou práci se psem s týráním. To ale není pravda, o týrání - a to při jakékoliv manipulační činnosti - jde pouze tehdy, když zvíře prochází utrpením.
Dochází k omylu, pokud jde o základní potřeby psa, o to, co psí mysl skutečně potřebuje, aby byla vyrovnaná: uspokojení psích instinktivních potřeb. Používáme lidskou psychologii, která se liší od psychologie psů. A nakonec děláme opak toho, co bychom měli, promítáme do psů lidské potřeby a chováme se k nim jako k lidem, s oblečením, usedlým životem a pouzenáklonnost, přičemž zapomínají, že před náklonností by měl přijít pohyb a disciplína smečky, instinktivní nutnosti zakořeněné v DNA všech psů.
Podle knihy Cesara Millana "Zaříkávač psů".